Прочитајте још:Старац Гаврило: Пролиће се крв у скупштиниВук Костић: Дедови би нас се стиделиИзвор: Вечерње новости
Храбре војводе умрле у туђини
Ова битка водила се 18. августа 1805. године, на брду Иванковац код Ћуприје, када су се српски устаници по први пут сукобили са турском војском, која је кренула у освајање Београда, предвођена чувеним Хафиз-пашом. Иако су били бројчано далеко надмоћнији и боље опремљени, турски војници су изгубили ову битку, па је Хафиз-паша био приморан да се повуче према Параћину. Најзаслужнији за победу на Иванковцу, на којој је фронт био дуг чак 15, а дубок четири километра, били су ресавски војвода Стеван Синђелић (1770-1809), његов кум Петар Тодоровић Добрњац (1771-1831) из Добрња и Петров побратим Миленко Стојковић (1769-1831) из Кличевца. Након ове битке, као признање за храброст и победу, Петар је проглашен за војводу и за бимбашу - заповедника 1.000 људи. И поред све славе и заслужених почасти, он је због сукоба са Карађорђем протеран из земље 1809. године. Наредне се вратио у Србију, на интервенцију Русије. Међутим, 1811. године поново је протеран, да би 1831. умро у Русији од последица запаљења плућа. Из Србије је отишао и Петров млађи брат, кнез Стеван Тодоровић Добрњац, како би избегао казну јер је, са Марком Абдулом, учествовао у неуспешној Абдулиној буни против кнеза Милоша Обреновића. Отишао је у Русију код брата Петра, где је и преминуо 1835. године. Бесан због подизања Абдулине буне, кнез Милош је у Добрњу запалио сву имовину браће Петра, Стевана и Николе Добрњца. На томе се није зауставио, већ је запалио и сеоску цркву и протерао све мештане, у чије је куће уселио Србе из Ћуприје, Параћина и са Космета. Две године након Петра Добрњца, из Србије је протеран и Миленко Стојковић, такође због сукоба са Карађорђем, јер се са њим није слагао око политичких питања. Он је по занимању био терзија (кројач), а тај занат изучио је у манастиру Нимник. Касније је постао познат по јунаштву у борбама против Турака, али и по харему, у којем су биле чак 42 жене. Харем је распустио непосредно пре одласка из земље у прогонство. У изгнанству је и умро, 1831. године, у једној варошици на Криму. Војвода Миленко је 1804. године, у договору српских и турских власти, предводио успешну борбу против дахија - узурпатора власти: Кучук Алије, Муле Јусуфа, Фочић Мехмед-аге и Аганлије. Борба против њих, у којој је учествовало 37 српских и турских војника, трајала је осам сати, након чега су ликвидирани, а њихове главе донете у Београд. Петар Добрњац у Пожаревцу је имао две куће, у дворишту у Немањиној улици, које само ограда дели од куће Мирјане Марковић, удовице некадашњег председника Србије и Југославије, Слободана Милошевића. Једна од тих кућа је срушена, а друга је обновљена и данас се у њој, познатој као Кућа Добрњчевих, налази изложбена поставка са оригиналним покућством.
Бонус видео
Молимо Вас да донацијом подржите рад
портала "Правда" као и ТВ продукцију.
портала "Правда" као и ТВ продукцију.
Донације можете уплатити путем следећих линкова:
ПАЖЊА:
Системом за коментарисање управља компанија Disqas. Ставови изнесени у коментарима нису ставови портала Правда.
Системом за коментарисање управља компанија Disqas. Ставови изнесени у коментарима нису ставови портала Правда.